Никола Вапцаров
Врабчова сговорна дружина

chitanka.info

Врана, лакома и стара,

пазела със бой и вик

падналия на пазара

от конете ечемик.

Малкият врабец Сивушко

я замолил простодушно:

— Чик-чирик, чик-чирик,

дай ми малко ечемик!

— Га-а, га-а, закога

теб ти трябва ечемик?

— Чик-чирик, засега!

— А не искаш ли ритник?

Домъчняло на Сивушко —

бил неопитен и млад.

Под една стреха се сгушил

и треперил той от глад.

След Сивушко друг дошел —

пак премръзнал, изгладнел —

и заплакал той: „Чи-ри-ли

във стомаха ми игли,

във стомаха ми от глад

сто игли сега бодат!“

А след него — трети, пети,

петдесети и стотици

гладни мършави врабчета

и врабици.

Сбрал се врабчовия свет

под стряхата на съвет.

И решили с всички сили,

попрестане ли снега,

да сразят врага.

А от облаците бели

те изпрели сто къдели,

та започне ли войната —

да са топличко обути,

та започне ли войната —

да си имат парашути.

И денят на свободата

най-подир дошел. Ятата

се издигнали високо

във небето синеоко.

Най-напред летели в строя

рошопери бомбардери,

а след тях на две-три мили —

сто ловджийски ескадрили.

Боят свърши със победа.

Би се храбрата дружина.

Който иска, нека гледа

как от враната остана

само пух и перушина.

Издание: Никола Вапцаров. Съчинения, „Български писател“, С. 1979, под редакцията на Бойка Вапцарова

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.